_____________________________________________________________________________

1. MEMÒRIA DESCRIPTIVA DE L'ACTIVITAT
_____________________________________________________________________________

Títol del projecte:

HISTÒRIES EN DISPUTA
(nacionalitats i ciutadanies europees)

El relat històric nacional com a eina sociopolítica d'enginyeria identitaria; estudi comparatiu entre els casos dels llibres de text d’historia provinents dels països derivats de la ex federació Iugoslava i la Unió Europea.

Els alumnes de les escoles dels Balcans de l'Oest aprenen les històries nacionals de manera força diferent de com les aprenien les anteriors generacions vint anys enrere. I no és només que aquestes histories son diferents de les d'abans, quan hi havia una única versió  de la història que era apresa per tots, una ‘veritat’ que no és trobava subjecta a ser qüestionada ni contrastada, sinó que ara les histories dels recentment constituïts països ofereixen a un observador alie una varietat de ‘veritats’ sobre la manera com han transcorregut certs fets històrics, de vegades incompatibles i incoherents entre elles mateixes. Cadascún d'ells (països descendents de Iugoslàvia) sembla que ha reprès el seu dret, amb la nova (re)constitució de estat nacional, el dret de donar el propi punt de vista i la explicació ‘veritable’ del que en realitat havia passat.

Mentrestant al continent Europeu, respecte a les mateixes qüestions, es troba un procés força oposat. La formació i expansió de la Unió dels països Europeus cap al federalisme i el desenvolupament de potencies econòmiques i polítiques, porta en si una demanda d'ajustament de les normes i principis fonamentals entre els països participants, d'on també prové una recerca d'una nova identitat Europea trans-nacional basada en la ciutadania.

Podem dir que de certa manera som testimonis al continent Europeu de dues tendències oposades en termes polítics: una va cap a la unió dels països nacionals i l'altra a desmembrar la federació de les entitats nacionals. Com a conseqüència en sorgeixen tendències oposades que van a conceptualitzar i formar les identitats col·lectives d'aquestes diferents visions dels sistemes polítics; una anirà cap a la ciutadania i l'altra cap a la nacionalitat, una vol unir i normalitzar, i l'altra, diversificar i balcanitzar.

Llavors, davant d'aquests processos de reconfiguracions i reconstel.lacions polítiques dels estats Europeus, emergeix una necessitat de replantejar les identitats col·lectives (dels seus habitants), sigui com a ciutadans o com a nacions, el concepte de relat històric oficial exigeix revisions i modificacions.

És troba mes o menys assumit que els continguts educatius són en certa mesura adoctrinats per l'arquitectura institucional de les polítiques vigents de l'estat del qual formen part. A la nostra cultura, quan els nens comencen l'escola, representa un ritual d'iniciació a la societat on és modelitzaran els futurs ciutadans de l'estat. En realitat, és difícil dir amb certesa quina part del desenvolupament de la nostra identitat, devem a  una identitat generada de forma pròpia amb la nostra relació amb l'entorn i la experiència, i quina altra part sorgeix de la identitat comuna i col·lectiva, que va ser generada i imposada per les doctrines vigents.  Fins on les decisions que portem i les coses que fem ens són pròpies i comeses en plena llibertat, i fins on ens són proporcionades per una identitat mes àmplia (com pot ser la nacional) sense nosaltres adonar-nos?

En resum, al voltant d'aquest temes ens podem plantejar tota una serie de qüestions: Com i amb quins paràmetres s'escriu la historia col·lectiva d'un poble? En quina mida aquestes històries reflexen una descripció dels fets reals i en quina es troben instruïts per les demandes polítiques estatals vigents? En quina part es genera i en quina es genera una identitat nacional? Necessitem realment establir un consens sobre la existència d'una única veritat o al contrari podem considerar que la veritat única no existeix i es troba composta per diferents punts de vista? I a la fi de tot, en quina mida el relat històric, establint una identitat col·lectiva (identitat nacional o ciutadana) juga el paper en la construcció de la nostra pròpia identitat i acaba afectant les nostres històries particulars?

Breu descripció de la situació dels Balcans de l'Oest 

El traç de noves fronteres internacionals dins el territori de la ex Iugoslàvia, augmenta el nombre de països al continent Europeu en sis noves entitats polítiques  - Eslovènia, Croàcia, Sèrbia, Macedònia, Bòsnia i Hercegovina, Montenegro i molt recentment Kosovo.

Amb la decaiguda final del comunisme, el sistema amb que es fundà la federació Iugoslàvia, mantinguda al voltant de mig segle, es posa punt i final a una època, i els ideals dels països succesors pateixen una desvalorització en reprendre els camins de la historia particular nacional del principi del segle XX, just el moment anterior de la formació de la Unió Iugoslava..

Pot ser que des del punt de vista del que hi té a explicar la historia nacional, una època com la que va ser la de la Iugoslàvia comunista on el sentit nacional era una mica suspès sota un paraigües d'agermanament i igualtat, ara sigui considerada una interrupció degradant per a la història del desenvolupament lineal nacional, una època fosca que no ve a compte.

I les històries nacionals de fet, són plenes d'interrupcions d'“edats mitjanes” –els cinc segles de dominació Otomana als Balcans o els vuit segles d'Al-Andalus a  la península ibèrica– als quals es dedica molt poc espai dintre dels textos d'història oficials, o no es dedica a conèixer amb profunditat les diferents visions, especialment de part del poble extranger considerat com usurpador o invasor.

L'objectiu d'aquesta recerca no sería descobrir qui posseeix o diu la veritat, sinó intentar reconciliar i trobar els llaços de comunicació i discusió que es van trencar amb el pas de la història.

* * *

Apèndix:

De tal manera com els individus avui en dia redacten llurs Curriculums Vitae i les biografies professionals, utilitzant una "sel.lecció positiva " per resumir l'experiència viscuda, anomenant exclusivament les dades que es poden considerar exitoses, (ja que ningú, al seu currículum, quan busca feina, admet que fou despedit de l'anterior), amb lògica semblant es redacten les biografies col.lectives que ara estem observant: les històries d'estats i nacions.

Es pot preguntar si aquesta sel.lecció positiva, que exclou errors comesos en temps passat, ens permet arribar a aquest grau de consciència, donant així la possibilitat d'evaluar, reconèixer i auto-criticar, i d'aquesta manera aprendre de la història alguna cosa que ens podria beneficiar en le futur. Es diu que la història és la mestra de la vida, però només si nosaltres podem confiar en la seva veracitat.

Centrem-nos per un instant en allò que significa ser de certa nacionalitat. Sens dubte existeixen unes relacions dinàmiques entre les nocions d'afinitat, competència, rebuig, adversió, etc. Ho podem comprobrar per pròpia experiència tot dient, estant en diferents països, que venim d'indrets diferents per observar diferents reaccions en l'interlocutor. De fet, la pregunta - d'on ets?- acostuma a ésser una de les primeres quan es coneix una nova persona. I no és una pregunta sense molta importància, ja que tot seguit utilitzem sempre aquesta dada per a ubicar aquesta persona dins un ambient que ja teníem mig construït en la nostra visió del món. Aquest acte, inclús contemplant molts estigmes i prejudicis, a la fi pot resultar bastant encertat. Provenim d'unes cultures i històries col.lectives que per una part ens han definit i que en certa forma acaben per afectar-nos. El que és més preocupant és que hi hàgi un sistema de valoració que s'estableix entre les nacions en base a la prosperitat econòmica del país en qüestió. Aixó no té tant a veure amb simpaties o prejudicis com amb simples fets d'accessibilitat, mobilitat, i llibertat que puguin disfrutar els portadors de les diferents nacionalitats dins de sistemes socials (pero en territoris reals). Per aixó les nacions ( estats) ens poden semblar unes grans empreses que, treballant amb més éxit, - generant més capital - s'ubiquen més alt en un rànquing de països i otorguen als seus "treballadors" (ciutadans) més drets i més possibilitats d'actuació. I, és clar, el treballador d'una empresa més rentable pot accedir a la menys exitosa, però al revés és una mica més difícil o comporta certes condicions.

En aquest context, l'escut estatal es presenta com a logo empresarial o marca registrada el disseny del qual juntament amb la bandera sublim, influeix en aquestes identitats col.lectives. (roig, blau, verd, quantes ratlles, en quina direcció,...tot aixó arriba a tenir molta importància.) Però la part important des d'on es justifica la "naturalitat" i l'existència d'un estart-nació és la seva pròpia història contada. Aquí és on els diferents pobles guanyen llur dret a habitar i explotar territoris per a llurs necessitqats bàsiques, utilitzar el llenguatge propi, expressar la seva cultura i imposar la seva organització política. Per tant podem observar aquestes històries també desde la seva funció mitològica.

Segons aquests contes, les nacions d'avui han nascut en un moment concret de la història però es projecten en vida eterna. I encara més, contràriament als humans, a vegades tenen una capacitat de rejuveniment en ser reprimides o amenaçades. Del que realment no podem estar segurs en tot aixó és si les nacions d'abans són exactament com les d'ara, encara que sens dubte aquests textos pretenen establir una comunitat a través de la història.

_____________________________________________________________________________

PLA DE DESENVOLUPAMENT DE LA RECERCA EN RESIDENCIA (2008)
_____________________________________________________________________________

Per portar a terme la investigació en residencia sobre les diferents versions oficials de la història, en 2007 s’ha pactat la acceptació dels tres centres en els llocs que és troben els tres punts cardinals del territori dels Balcans del Oest: Sarajevo, Sarajevo, Skopje i Novi Sad. 

A causa d'una manca de temps - la subvenció em fou comunicada a l'octubre i no fou fins principis de novembre que vaig poder començar les residències - habia optat per realitzar una residència en Kuda.org (Novi Sad) durant els 2 mesos de novembre i desembre. Així, aprofitant per dedicar-me a un treball més a fons sense canviar de col.locacció, posant les bases per al futur desenvolupament del projecte. Aquest treball consistia en: 1 Creació d'un arxiu físic (la biblioteca "Històries en disputa") oberta al públic, cosa que també significava la creació d'un centre base a la regió. 2 Creació d'un arxiu digital, - El catàleg de la biblioteca amb els continguts d'interés digitalitzats, assegurant-me així poder continuar el treball desde diferents localitats, a part d'altres treballs d'investigació sobre el terreny que s'expliquen en detall en la evaluació del projecte.

Aquest any m'agradaria donar un altre pas en la investigació de la localitat de l'Antiga República Iugoslava de Macedónia en residència al Centre Presstoexit, que no va poder acomplir-se l'any passat.

En el cas de l’Antiga República Iugoslava de Macedònia el seu nom ja sugereix una complexitat. Ens trobem amb una situació bastant excepcional dins del panorama dels Balcans de l’Oest. Mentres tots els països de la regió en la seva constitució contemplen un país basat a la nació, a Macedònia van ser varis motius que van impedir prendre aquesta via. Primer, ens trobem amb una varietat d’ètnies i llengües de les quals les sis més presents són: macedoni, albanès, servi, turc, romanó i armeni. D’altra banda l’existència de la regió denominada com a Macedonia dins de Grècia directament va impedir el reconeixement internacional i la proclamació d’un país amb el mateix nom. Aquesta situació, una mica absurda, va poder ser beneficiosa per al cas de l’Antiga República Iugoslava de Macedònia encaminant-la a una via de constitució d’uns principis ciutadans i així, potser, estalviar-li conflictes interns i desplaçaments forçosos de la població com va ocorrer en alguns altres països de l’ex-Iugoslàvia. Sense cap dubte a Macedònia s’enfronten i conviuen dues cultures dividides per la religió musulmana i cristiana que en els darreres decades han agafat molta visibilitat i importància. Per ilustrar aquest fet es pot fer menció de que a la capital, Skopje, el riu que pasa pel mig de la ciutat marca la frontera que separa aquestes dues comunitats. També és curios, que la població gitana més gran a Europa, anomenada Sutka, s’ubica a les afores de Skopje.

D'altra banda, estic pendent de la resposta del Ministeri de Cultura de Sèrbia respecte a la subvenció que havia sol.licitat per al desenvolupament del mateix projecte d'investigació, tot centrant el tema en la zona fronterera entre Sèrbia i Kosovo, (Kosovska Mitrovica / Novi Pazar / Bujanovac / Medvedja / Presevo). Aquesta modalitat de subvenció no especifica treball en residència, si no que va destinat a la investigació artística de forma general. En cas que se'm cedeixi la subvenció, es duria a terme durant els mesos de Maig i Juny.

La residència oficial que s'ofereix de part del Centre d'art Presstoexit a Skopje té com a durada un mes, i està planejada per a realitzar-se entre el 15 d'abril i el 15 de maig. Comptant amb la posició d'Skopje, que és el centre més gran de la regió i la seva proximitat a la triple frontera entre Macedonia, Sèrbia i Kosovo, aprofitaria per crear allí una base des d'on investigar aquest complex tema on es troben varies cultures. A diferència de Sèrbia, i així com a Kosovo la població és bastant homogènia i conflictiva entre si, Macedonia representa unterreny bastant més neutral en aquest sentit, en ser composta per una gran barreja de diferents étnies. S'ha de destacar que en la meva investigació fins ara les més grans diferències que s'han detectat entre diversos programes d'històries han estat exactament entre el programa sèrbi i el de kosovo.

Els passos que es planteigen per a realitzar la investigació en residència són els següents:

1	Investigació sobre el terreny: Visites a escoles primàries, realització d'entrevistes a professors i alumnes; recollida de dades sobre els canvis dels programes educatius (història, geografia, llengues) durant els últims 15 anys. Realitzar uns tests en escoles de diferents comunitats de ciutat i regió.

2	Ampliació de l'arxiu de llibres amb nou material recollit a la regió - catalogació i digitalització de material d'interés.

3	Presa de contacte amb iniciatives semblants: Investigació bibliogràfica en biblioteques i digitalització de material d'interés.

4	Elaboració textual i gràfica dels materials procedents de diferents llibres de text. Edició d'un imprés de tipus fotocòpia on es contraposin els materials recopilats procedents de diferents grups étnics o culturals.
	
5	Organització d'una discusió pública per a presentar i difondre l'imprés així com per implementar una sèrie de tallers amb alumnes d'escoles elementals depenent de la permeabilitat de les institucions.

Víncles del projecte Històries en disputa:
catàleg digital (administrador)- http://www.irational.org/cgi-bin/vahida/history/catalog/admin.pl 
catàleg digital (usuari)-  - http://www.irational.org/cgi-bin/vahida/history/catalog/index.pl 
arxiu digital - http://www.irrational.org/cgi-bni/vahida/history/catalog/pages.pl. 
taues comparatives - http://www.irational.org/cgi-bin/vahida/history/catalog/text-books.pl. 
arxiu conceptes - http://www.irational.org/cgi-bin/vahida/history/catalog/national_id_archives.pl
pàgina inicial - http://irational.org/vahida/history/.